Розповідь
- 03.07.24, 01:12
Тетяна працювала на місцевій хлібопекарні невеликого містечка в нічну зміну,їй підходив графік бо мінялася о 6 ранку,встигала прийти додому зібрати чоловіка на роботу і сина в садочок.Провівши своїх чоловіків,Тетяна приймала душ,годувала пса,випускала курей і прилягала відпочивати від нічної зміни до обіду,бо треба було приготувати обід-вечерю і забрати малого з садочка.Майже однаковий графік роботи,звичні повсякденні справи,маленьке містечко з його розміреним і спокійним ритмом життя.Вони виросли в цьому місті,ходили в одну школу,можна сказати знали одне-одного з дитинства але при цьому майже нудному провінційному житті і рутинних справах,вони як подружжя,встигали приділяти увагу одне одному,знаходили час для сімейних свят і маленьких радощів.Їм ніколи не було нудно разом,бо вони дійсно кохали одне-одного,дитина росла в любові і турботі.Цей випадок,якому Тетяна тоді й не приділила якоїсь уваги,стався восени,вже було доволі прохолодні ранки,осіння мряка і затяжна ніч.Тетяна,як завжди попрощалась зі зміною і вискочила в нічний осінній ранок,треба було поспішати,бо дитина цього разу ночувала в її батьків,а вони жили трохи далі.Вулиця дихнула на неї холодом і Тетяна зупинилась на хвильку,щоб звикнути до темряви і прохолоди,з темноти поряд з дверми пекарні щось тихенько пискнуло,жінка прислухалась,писк повторився десь знизу біля ніг.Тетяна посвітила телефоном і побачила,картонну коробку і в ній зо п'ятеро кошенят,сліпих і новонароджених,хтось підкінув але ще з ночі,бо ворушилось і пищало лише одне,та й то ворушіння було схоже на конвульсії.Мимоволі жінка взяла напівживе кошеня і притисла до грудей під куртку,воно вмістилося в долоню,і завмерло.Жінка пішла додому а тварина не подавала ніяких ознак життя.Тетяна зайшла спочатку додому,чоловіка не було,то ж вона знайшла ящик,постелила в нього м'яку вовняну хустку і загорнула в неї те кошеня,далі ввімкнула настільну лампу,вони робили так коли купляли курчат та й побігла за сином.Поснідавши у батьків,вона провела малого в садок та повернулась додому,глянула в ящик-під хусткою ворушився клубок і пищав.Ну от,подумала Тетяна,тепер я в "отвєтє за того кого приручила".Діватись було нікуди і Тетяна наче усиновила ще одну дитину,як виявилося дівчинку))Чоловік трохи бурчав,бо те кошеня треба було годувати з шприца,міняти пелюшки,коли підросло то звісно почало балуватись і робити звичайну котячу шкоду і на вулицю не випустиш бо там пес,ото ж довелось терпіти.Кішка на харчах і турботі швидко підросла і виявилася дуже тямкою,перестала робити шкоду,просилася на двір і не доставляла особливих проблем.Лише не можна сказати що відносилась до всієї родини однаково,звісно її міг погладити і чоловік і син але справжня хозяйка в неї була Тетяна,ще одна особливість проявлялась в тому що кішка, як тільки Тетяна прилягала,приходила до неї і лягала на груди і пригріваючись-мурчала або спала.Так пройшло декілька років,дитина пішла в школу,Тетяна отримала підвищення і вже не працювала позмінно,чоловік почав думати про власну справу,тобто все було чудово,особливо коли Тетяна зробила тест на вагітність і він виявився позитивним.Родина була щаслива,батьки так чекали ще одну дитину,раділи і готувались до народження.Захоплена подіями Тетяна й не звернула уваги на кицьку і її поведінку,коли лиш чоловік зауважив,що киця стала повніти,при чому вона точно не була вагітною,бо її стереалізували при першій можливості,все більше часу лежала або в своєму будиночку або залазила на груди Тетяни коли вона лягала.Це пов'язали з гормонами,малорухливим способом життя і відверто зараз було не до тварини.Перед декретом Тетяну відправили на огляд до лікарів,і хоча Тетяна почувала себе здоровою-процедурні вимоги необхідні.Пройшовши рентген,узі,аналізи і решту медичних приписок,головний лікар запросив їх до себе в кабінет,насупився,думав,мовчав,потім сказав що у Тетяни є новоутворення в груді і що вона потребує дообстеження у онколога.Родина інформацію не сприйняла одразу бо ніяких натяків,симптомів,а недомагання можна було пов'язати з вагітністю.Почалися пошуки онколога який зміг би оперувати,бо проблема спеціалістів і в містах є гострою проблемою,не те що в районних центрах.Батьки забрали старшу дитину,а Тетяна і чоловік поїхали в обласний центр,їм пощастило,доктор який оглянув,провів аналізи дав позитивний прогноз,новоутворення було маленьким,операбельним навіть в стані вагітності.Тетяна намагалась не хвилюватись,чоловік всіляко підтримував і не відходив від її ліжка,операція була успішна і через тиждень Тетяна виписалась під нагляд місцевих лікарів.Майже місяць не бувши вдома,родина хотіла швидше зібратись разом вдома.Коли Тетяна приїхала додому її чекали не тільки батьки і син,а також кішка,але як вона змінилась,вона стала вдвічі більше,на запитання батькам які її годували,навіщо так було перегодовувати,ті сказали що навпаки вона майже не їла і не вставала.Емоції вгамувались батьки пішли додому,сина вклали спати,Тетяна теж прилягла і через якійсь час зрозуміла що кішка так і не прийшла до неї,лежала в своєму ліжачку,жінка звернулась до сонного чоловіка, щоб завтра повезти тварину до ветеринара.Вранці вони взяли її на руки і поїхали до ветлікарні,там був непоганий спеціаліст на відміну від людської лікарні.Молодий лікар забрав тварину і сказав зачекати,через півгодини він виніс діагноз-у кішки рак,пухлина завбільшки з кулак,вона не виживе і їй залишилось небагато,як лікар він радить її приспати бо вона мучиться хоч і беззвучно.Тетяна плакала,чоловік витирав сльози і гладив кішку.Вони зрозуміли вдячність і любов того малого миршавого кошеняти,якого викинули на вулицю і яке мало замерзнути біля дверей пекарні.А кішка наче розуміла що відбувається бо дивилась на них розумними очима і тихенько мурчала.Лікар віддав їм важкеньку коробку і тремтячим голосом повідомив,що кішці не було боляче,подружжя поїхало за місто на імпровізоване кладовище тварин вибрало найзатишніший куточок і поховало члена сім'ї.Частина душі Тетяни залишилась в тій коробці.Та все ж життя не спиняється,вони народили здорову дівчинку і коли лікар на партнерських пологах поклав дитину на груди матері,Тетяна побачила на боці дитини родиму плямку у формі котячої лапки.
6
Коментарі
one two three
19.07.24, 10:46
Тобі б книжки писати. Гарно пишеш.
one two three
29.07.24, 10:47
Де люди беруть стимул жити, ще й дітей ростити?
В мене схоже вже з'являються ознаки депресії. Бо я не розумію сенсу...
one two three
39.07.24, 10:49
Пригадала старий якійсь фільм, там показували голод у Африці і те як там важко людям. Але ж і там вони з дітьми на руках, навіть у тих важких умовах..
one two three
49.07.24, 10:54
Авжеж хотілося б жити у голові з думками про якусь таку котячу магію. Бо якщо людина усвідомить більше, то залишиться бескінечна бездна самотності яка немає ніякого сенсу. Люди знаходять сенс і магію у різних речах, щоб отримати пояснення сумним речам.
Дормідонт
59.07.24, 12:28
Привіт,радий чути,останнім часом вашу місцевість ну просто стирають,уроди кінчені.
Вірити котові в любому випадку краще але не так краще як вірити собаці))
Дормідонт
69.07.24, 12:34Відповідь на 3 від one two three
В Африці умови життя трохи суворі,вони і беруть природнім відбором,щоб виживало потомство.Важко коли нема чого їсти бо посуха або зливи,або саранча і т.д,а нам не важко було,коли ти склав у комору урожай в1932 а прийшли прадіди вісмута і сандерса,які жили на пайок від нквд і весь твій труд відібрали,а тебе з дітьми залишили голодувати на зиму.
Дормідонт
79.07.24, 12:38Відповідь на 3 від one two three
Ловлю себе на думці,що мої "історії" майже в одному стилі з Миколою Казкарем але десь він пропав,сподіваюсь у нього все добре,наче достойна людина.
Whiskey*
89.07.24, 16:47
Привіт, гарно написано.![](//i3.i.ua/v2/smiles2/bravo.gif)
Згадала свою історію схожу. Колись так підібрала вмираюче кошеня, брати було нікуди, тобто на арендовану квартиру, але взяла, не змогла пройти мимо. Потім цю кішку, чорнющу як ніч, гарно викохала мама, бо переправила її у село з друзями) Мандрівка та- окрема історія)) Але ж Мишка( царство небесне їй, прожила щасливо 12 років, але померла від хвороб)' віддячила мені": незабаром вийшла заміж і народила дитинку, хоча така була, трохи засиділась у дівках)))
Whiskey*
99.07.24, 16:48Відповідь на 7 від Дормідонт
Ну Микола - то Маестро, вибач))))
Насправді, так, читала, що не баче сенсу тут бувати....
Та і Геруся десь ...
one two three
109.07.24, 16:51Відповідь на 5 від Дормідонт
Дякую, за підтримку.Пам'ятаю, ти казав чи не хочу я переїхати туди, де тихіше.
А правда така що нікому я там не потрібна і у Європі така ж сама ситуація. Доводиться жити там, де живимо.
Колись я любила кішку, одну, потім другу, третю...
Зараз ресурсу для цього нема. Нема кота і нема. Живемо без кота.